Kom igen, då. Fan!
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
- Nu förstår jag i alla fall. - Vad då?
Ny kärlek gör mannen modig. Förstår du?
Vi får hoppas det.
- Vad gör du? - Funderar.
- Har du suttit där hela natten? - I princip.
Det blir mycket funderande.
Jag försöker hitta rätt ord för det jag vill säga, så du hör.
- Det finns inget att säga, Mad. - Skitsnack.
Travis.
Du höll ditt löfte till Liza. Hon bad dig beskydda honom.
Och i den här nya världen, där reglerna är annorlunda
gjorde du precis det.
Han är tryggare hos människor som förstår honom.
- Jag vill tro på det. - Jag vet. Det går inte på en gång.
Jag ska lova dig en sak.
Jag ska hålla fast vid det och påminna dig hela tiden
tills du tror på det.
Du hör hemma här.
Kom ner när du är redo.
- Killen med stripigt hår är här. - Ner!
Vi har Oxi. Oxi.
Vi vill prata med Marco.
Ja?
- Hej... - Hej.
- Är du hungrig? - Ja.
Här tillagar de allt i ister. Det blir riktigt gott.
- Ska jag? - Ja, visst.
Förlåt, Travis.
- Jag tvingade bort Chris. - Nej, du var rädd.
Med all rätt.
Chris...
Han är sjuk.
Jag kunde inte se det.
Han är ju min son.
Förlåt för att jag inte trodde dig.
Och för att jag inte skyddade dig bättre.
Det borde jag ha gjort.
Det är okej.
Här har de vålnaderna.
Hur tar vi oss in?
Med mycket eldkraft.
Våra kusiner är på plats.
Det blir som att stjäla godis från ett barn.
- Men titta här. Vilken överraskning. - Jag vet att ni har hittat oss.
Han lär sig snabbt.
Jag erbjuder dig det här.
Vi levererar varje vecka, i tid.
Om du lovar att lämna oss ifred.
Jag gillar honom.
Jag gillar dig.
"Du döljer inget, inte som nån gringo jag har träffat."
"Men spelet är slut."
"Vi behöver inte er skit längre."
"Ser du honom?"
"Han kontrollerar all narkotika i Tijuana."
"Hans folk och mitt folk kom inte överens förut."
"Nu har jag nåt han vill ha."
"Vi är som bästa kompisar nu."
"Vet du vad jag har?"
"Ett fort."
"Ni använder vålnaderna som armé, och kurar fint uppe på kullen."
Jättefint.
"Så om ni inte vill dö ska ni ge er av idag."
Alla människor, vart vill du att vi tar vägen?
- "Det skiter väl jag i." - Jag ska visa en sak.
"Så spring tillbaka och säg det här: Ge er av nu..."
"...eller dö."
- Hur gick det igår? - Bättre än väntat.
En natts sömn utan rädsla är bra för själen.
Hej.
Andrés har inte sovit. De flesta har inte varit till en läkare på länge.
- De verkar tacksamma. - Bra.
- Vad är det som luktar? - Säg det inte.
- Säg det inte! - Att det stinker "mextremt"?
- Era landsmän. - Kan vi kicka ut dem? De är hemska.
- Varifrån kommer de? - De kom igår. Krockade.
En av dem har axeln ur led. Andrés ville inte skicka iväg dem.
Han behöver vård.
Jag ska se vad jag kan göra.
- Dämpa er. - Ingen fara. Det är ett fogligt folk.
Jaså? Men inte jag.
- Hade ni krockat? - Ja. Min kompis har riktigt ont.
- Den är ur led. - Blev du också skadad?
Inte en skråma. Derek har en pakt med Djävulen.
Pickupen rullade ett dussin gånger. Jag fick det här, och föraren...
Vår kompis som körde...
Han klarade sig inte.
- Det var tråkigt. Vad hände? - Han lät en idiot köra.
Pickupen är kvaddad och vi sitter här i ett hav av gränsbanditer.
- Det är inte mitt fel, Brandon. - Så var det.
- Du sa att han inte bidrog till nåt. - Du visste att han inte hade körkort.
- Vem växer upp i L.A. utan körkort? - Inte vet jag. Han var bara 16.
- Jag började köra vid 15. - Derek, hette du det?
Ja, det stämmer.
- Strand. - Vad är det?
Två amerikaner kom igår. De hade kraschat bilen.
- Föraren dog. - Det är tragiskt. Och...?
Det är killarna som Chris följde med.
- Är du säker? - Derek och Brandon.
- De passar in på hans beskrivning. - Travis får inte veta nåt.
Kastar jag ut dem får vi inte veta vad som hände Chris.
Ska jag inte berätta för Travis? Har han inte rätt att veta?
Gamla uppförandekoder gäller inte.
Andas.
- Travis övergav sitt enda barn. - Nej, inte övergav.
Han lämnade honom med dem.
Ja.
Jag sa att det var det rätta, att det var bäst så.
Vad håller dig igång? Vad håller dig uppe i den här världen?
- Mina barn. Nick och Alicia. - Precis.
I Alicia har du en fantastisk ung kvinna att vakna för varje morgon.
Och med Nick är det hoppet att han finns där, och att ni ska ses igen.
Jag hade det hoppet med Thomas, men nu...
Det är en mörk plats, Madison.
Kan Travis överleva om det hoppet är borta?
Han är redan knäckt.
Det skulle döda honom.
- Jag ska leta efter dem. - Vi kan inte ta 300 personer.
- Nick. - En sekund bara.
Vart gick du? Du gick dit, eller hur?
- Ljug inte. - Nej. Ja, jag gick till Marco.
Jag vet att Alejandro sa nej, men jag var tvungen.
- De tänker anfalla kolonin. - Hur? När?
Snart. Vi måste berätta för Alejandro.
Luciana?
- Ja. - Okej.
Förlåt för att jag smög iväg. Och jag ljuger aldrig för dig.
- Du fick ju inte gå! - Jag måste.
Är de ute efter oss kommer de snart.
Vi är i underläge. De vet hur de ska ta sig in.
- Alla våra fördelar är borta. - Hur kan du säga så?
Vi behöver en plan, Alejandro.
Jag hämtar Reynaldo och scouterna.
Vi samlar ihop förnödenheter, men vi måste ge oss av nu.
Idag. Vi packar det vi kan, samlar alla och börjar gå.
Nick!
Vad är det som händer? Nej!
Det är bra.
Jag mår bra.
Från döden vi kommer, till döden vi överlämnar oss.
Vad är det?
Jag oroar mig bara för tiden.
Vi har inte mycket.
Det är tron som är viktigast.
Det här kommer att skydda oss.
Från döden vi kommer, till döden vi överlämnar oss.
Det här blir ju populärt.
- Andrés ska fixa din axel. - Det var på tiden.
- Är du säker på att du kan? - Ja, men det gör ont som fan.
- Vi ordnar nåt mer avskilt. - Bort från den här dynghögen?
Det var det bästa på länge.
Går det bra? Kom igen.
- Vart ska de? Får de ett rum? - Nej, bara läkarvård.
- Min make behöver läkaren. - Er make står näst på tur.
Amerikanerna blir särbehandlade!
Hur kan ni göra så? Låt dem stanna här!
Öppna. Asen ska härifrån.
Chris!
Travis? Travis!
Gode Gud.
- Vad fan håller du på med?! - Ni kan inte!
- Gå, annars dödar de er. - Vi dör ju där ute!
- Aldrig att vi går ut! - Vänta! Stopp!
Stopp! Maddie! Vänta! Stopp!
Var är Chris? Var är min son?
Brandon, berätta var han är. Var är min son?
Kom igen. Berätta. Jag måste få veta.
- Vad är det? - Jag ger mig av.
Vi ger oss av. Tro skyddar oss inte när det börjar skjutas.
- Alejandro behöver oss. - Det är inget skäl.
Vårt folk behöver oss.
- Alejandro hittar svar. - Nej, han kan inte hitta några svar.
Tvättat ordentligt? Med antiseptika?
- Vad tror du att du såg? - Jag såg dig rädd.
Igår var du rädd att folk skulle sticka.
Idag var du rädd för bettet.
- Jag blev skakad. Det är nåt annat. - Lögnare. Du är livrädd.
Vad pratar du om?
Berätta för henne.
- Vill du göra det här? - Nej, men de tänker döda oss.
Jag kan få henne att sticka bara om du berättar vad du är.
- Berätta! - Det räcker!
Vad pratar du om?
Jag är inte immun.
Du är varm.
- Du har feber. - Han är infekterad.
- Men jag såg det. - Du såg vad du ville se.
Jag blev biten av pojken. Missbrukaren jag försökte rädda.
Folk berättade en historia de ville tro på.
Jag berättade det. Inte "folk". Jag och min bror.
Du lät oss tro på det. Varför?
Jag visste att vi kunde bygga upp ett skydd för oss.
Du menar att de kunde bygga upp ett skydd för dig.
Jag var rädd.
Jag ville inte dö. Jag visste att jag skulle det där ute.
Fler människor överlevde tack vare det här stället, och min lögn.
Ingen överlever det som väntar.
Jag tänker fan inte begå självmord för en bluff.
Luci, snälla följ med mig.
- Luci. - Snälla.
Förutsättningarna må ha varit falska, men kärleken är äkta.
Du är min dotter.
- Och du är min... - Jag har förlorat så många.
Jag vet.
Och jag släpper dem som är döda för mig.
- Luci, snälla... - Nej.
Vi måste ge oss av.
- Jag går inte. - Vi måste.
Vi måste göra det nu.
Nej.
Det är det här stället som är viktigt. Det är mitt hem.
- Men du måste inte dö för det. - Jag tänker inte dö.
Vår tro har skyddat oss.
- Det är en lögn. - Det har ändå fungerat!
Vi har klarat oss bättre här än där ute, till och med bättre än förut.
För de flesta är det här första gången vi har ett hem.
En familj.
Jag ger mig inte av.
Fader vår som är i himmelen, helgat varde Ditt namn.
Giv oss vårt dagliga bröd och förlåt oss våra skulder.
Se så.
Ge hit.
God dag, fröken. Välkommen till USA.
Jag ska berätta. Men jag kan inte tänka klart med armen så här.
Kan du fixa hans axel?
Trav?
Det är okej, Maddie.
Jag vill bara veta, okej?
- Var det allt? - Ja. Det blir ömt i några dagar.
Berätta nu. Vad har hänt med min son?
Vi ska berätta. Men vi är rädda här, Travis.
- Du måste lova en sak. - Vi ska berätta. Vi ska!
Vi ska berätta!
Men vi vill ha en bil att komma iväg i.
- Det är taget. - Madison?
VI kom inte långt när vi hade åkt.
Döingar och banditer på vägen.
Det var alltid ett steg framåt, två tillbaka.
Vi sov inget, jag och Derek körde.
VI kunde knappt hålla ögonen öppna.
Chris erbjöd sig att köra.
- Vi bad honom inte. - Han ville hjälpa till.
Vad hände sen?
Det gick åt skogen.
Han måste ha dåsat till.
Jag beklagar.
Plötsligt voltade vi runt.
Vi måste ha snurrat ett halvdussin varv.
Chris åkte genom rutan. Han var död när vi fann honom.
Var han det? Var han död när ni fann honom?
- Ja, det var han. - Jag beklagar, Travis.
Halsen var vriden. Han bröt nog nacken när han flög ut.
Ja.
Var är han? Var är Chris? Var lämnade ni min son?
Vi tog hand om honom, Travis.
Vi drog ut honom och begravde honom vid trädet.
Det hade han gillat.
Men flög han ut, eller drog ni ut honom?
Va?
- Hur var det? - Han flög ut.
Han flög ut, men sen drog vi honom till trädet.
- Travis... - Släpp dem. Släpp det.
Travis, vad fan?
Travis?
Nej! Travis!
Travis!
Vad gjorde ni?!
Berätta vad som hände! Vad gjorde ni?!
- Berätta vad som hände! - Travis, sluta!
- Sanningen! - Hämta nyckeln, för fan!
- Berätta! Var är min son? - Vi ska berätta!
- Var är han?! - Vi ska berätta, men sluta nu!
Travis. Nej.
Snälla.
Vi gjorde det. Vi dödade honom.
Vi gjorde slut på honom. Vi var tvungna.
Travis, nej! Sluta! Snälla, sluta!
Travis, sluta nu. Snälla!
Sluta, det räcker nu!
Travis, nej!
Travis!
Travis, sluta!
Det räcker, Travis!
Travis!
Travis.
Travis, släpp honom!
- Nej. Snälla, sluta. - Travis, nej!
Travis! Sluta nu!